Mulțumim pentru răbdare.
Apelul dvs e important pentru noi. Vă vom răspunde imediat.
Mulțumim pentru răbdare. Apelul dvs e important pentru noi.
Vă vom răspunde imediat.
Mulțumim pentru răbdare. Apelul dvs e important pentru noi.
Vă vom răspunde imediat.
Mulțumim pentru răbdare. Apelul dvs e important pentru noi.
Vă vom răspunde imediat.
Dnă Greenslade, vă mulțumesc pentru așteptare.
M-am consultat cu directorul meu...
Rămâi pe fir o clipă și vorbește cu mine.
- Vorbește cu mine. - Desigur.
Nu mi-e clar... Nu prea înțeleg ce încerc să comand.
Wireless-ul e același lucru cu Wi-Fi?
Și ce legătură au fiecare dintre ele cu mărime benzii?
Dnă Greenslade, deoarece contractul nu e pe numele dvs,
înainte de a face modificări,
trebuie să ne consultăm pentru detalii cu titularul contractului.
Aș putea, vă rog, vorbi cu titularul contului?
Poftim?
V-am întrebat dacă aș putea discuta cu titularul contractului
înaintea efectuării oricărei schimbări.
Nu puteți discuta cu el.
E mort.
A făcut atac de cord.
Am mai rămas doar eu.
Dnă Greenslade, deoarece contractul nu e pe numele dvs...
Lordul Justice Walton ne solicită prețioasa prezență.
Ai uitat?
Nu-mi plac petrecerile de ieșire la pensie.
Brânză ieftină, vin ieftin.
Discursuri nesfârșite.
De ce fac oamenii așa ceva?
N-a spus nimeni nimic despre o petrecere de ieșire la pensie.
E nemaipomenit.
Abia aștept petrecerea mea de ieșire la pensie.
Într-o zi va fi a ta.
Într-o zi foarte apropiată.
Spui asta de ani de zile.
Stancombe spunea mereu că lătra mai puternic decât mușca.
Ca beneficiar al amândurora,
mărturisesc că niciuna din ele nu necesită o intervenție chirurgicală.
Relația sa cu elevii
se baza pe respect.
Noi îl respectam, iar el aprecia asta.
Într-adevăr, până în ziua de azi, încă aștept răspunsul lui
în privința deloc binevenitei vești că l-aș transfera.
În față prăpastia, în spate lupii.
Astăzi e ziua.
Graham?
Astăzi e ziua.
Există o gamă variată de oportunități de petrecere a timpului liber,
la doar o aruncătură de băț.
Așa cum spuneam, ceea ce vedeți aici, se află la un preț foarte competitiv.
Nu veți găsi ceva mai bun pentru a cheltui banii puși deoparte.
O altă mică particularitate,
nu neapărat pentru acum, pentru viitor,
șinele de pe perete care ajută să vă plimbați.
Iar aici e un buton de alarmă.
În cazul unei căderi neașteptate, asistentul va sosi imediat.
Și dacă am cădea în altă parte?
Poftim?
S-ar putea să nu ne putem plănui căderea neașteptată...
- Exact în colțul în care e butonul. - Da, dar...
Nu s-ar putea că șinele să treacă prin mijlocul camerei?
- Scumpo. - Pentru a și traversa pe lângă încercuire.
- Ne lăsați un moment? - Mulțumesc. Da.
Mulțumesc frumos.
Scumpo.
După 30 de ani în serviciul public, asta-i tot ce ne putem permite.
Ar ajuta la ceva dacă m-aș scuza din nou?
Nu.
Dar încearcă totuși.
Dr. Mackenzie e rugat să meargă în salonul numărul 7.
Dr. Mackenzie în salonul 7.
Dră, vreau o ceașcă cu ceai, și o vreau imediat.
Căruciorul va sosi imediat.
Cât de rău trebuie să cazi pentru a primi atenția cuvenită?
Zac aici de câteva ore.
N-a venit niciun doctor să mă vadă.
Nu e chiar adevărat, nu-i așa, dnă Donnelly?
A încercat să vă consulte un medic, dar l-ați alungat.
Care, acela? Poate să se spele cât vrea, nu se duce culoarea.
Vreau un doctor englez.
Un doctor englez...
De ce n-ați spus așa? Chem imediat pe cineva.
Mulțumesc.
Dnă Donnelly, acesta e dr. Ghujarapartidar.
Notițele, te rog.
După aceea am lucrat ca analist de sistem câțiva ani,
dar mi s-a părut extrem de plictisitor.
Voiam să fac ceva mai creativ, care să se potrivească cu...
Scuză-mă.
În formular ne întrebau categoria de vârstă
și vârsta celui pe care vrem să-l întâlnim.
În ambele cazuri am bifat între 25 și 39.
Exact. Și eu la fel.
În fine, nu te opri. Ceva mai creativ...
- Câți ani ai? - 40 și un pic.
Pe mine mă pasionează călătoriile, teatrul...
Adică te-ai născut la începutul anilor '40?
Judy, știu ce-ai întrebat.
Numele e Judith.
Judith, crede-mă.
Încă-s pe val.
Numai că nu găsesc pe cineva care să fie interesată.
Bună! Eu sunt Norman.
E o nebunie! Tu ești nebună. Nu te poți ridica și să pleci așa.
Și totuși, dacă ești atent, exact asta se întâmplă.
- Ce se întâmplă? - Mama ta e dusă.
- Mama mea n-a fost niciodată acasă. - Vorbește tu cu ea.
- Pe mine nu mă ascultă. - Nimeni nu te ascultă.
Tot nu înțeleg ce se întâmplă.
Am rugat-o să fie bonă, iar ea spune că pleacă.
- Dar îți place să fii bonă. - Mi-a plăcut aseară.
Am comandat pizza și am stat treji până târziu.
Dar noaptea precedentă?
Am comandat meniu chinezesc și-am stat treji până târziu.
Dacă nu pleci, diseară am putea face curry.
Mă tentează, dragilor, dar știți că trebuie să plec.
Știm.
Statul aici a împiedicat-o să-și găsească un soț.
Încă unul?
- Pa, bunico. - Pa, bunico.
Nu fiți triști!
Câți soți ai avut în total?
- Inclusiv al meu? - Mamă!
Mamă.
Mamă!
Mulțumesc.
Așa. Spune unde, scumpo. Unde mergi?
N-am nici cea mai vagă idee.
Nu există altă cale. Chiar nu există.
Harold ne-a spus acum 3 luni.
Mi-e teamă că problemele s-au agravat.
Nu mai putem aștepta.
Trebuie să scoatem apartamentul la vânzare și să începem să-i plătim datoriile tatii.
Am discutat cu Polly și cu băieții.
Desigur, am fost cu toții de acord. Mama va veni să locuiască cu noi.
Cred c-așa e cel mai bine, Evelyn.
Asta și-ar fi dorit și Hugh.
Bine. Rămâne stabilit. Discuția s-a încheiat.
- Așa obișnuia să spună tata. - Mamă.
Când nu există nicio discuție.
Vreau să am eu grijă de toate pentru tine.
Așa cum a avut el 40 de ani? Și iată rezultatul.
De unde am putea ști noi ce și-ar fi dorit Hugh?
Și-ar fi dat seama ca să ne spună și nouă?
Evident, apartamentul trebuie vândut.
Sunteți foarte amabili, și tu, și Polly.
Dar nu voi veni să locuiesc la voi.
Aveți nevoie de un șold nou, dnă Donnelly.
Nu este o operație dificilă.
Ți-e ușor să spui asta. Nu tu te operezi.
În orice caz, ai nevoie de un șold nou.
- N-o să-l iau de la tine. - Nu, nu de la mine personal.
- Nici de la cei ca tine. - Înțeleg.
Când voi fi operată?
Mi-e teamă că veți fi pe lista de așteptare cel puțin 6 luni.
La vârsta mea, nu-mi pot face planuri așa îndepărtate.
Nici măcar banane crude nu cumpăr.
Ar mai fi o cale.
Finanțăm din fondurile spitalului un sistem pilot
care ne permite să vă transferăm la un alt spital,
unde vor putea efectua intervenția aproape imediat,
la o fracțiune din preț.
E local?
Se pare că acoperă și costurile zborului.
Când ți-ai luat computer?
Cât s-a încărcat în bara de progres?
- Chestia aia de sus. Cât indică? - Știu ce-i aia, mamă.
Ce vrei să-mi arăți?
Vino să-ți petreci toamna vieții într-un palat hindus,
sofisticat ca un conac de țară englez.
Amplasat pe marginea orașului Jaipur
și împrejmuit de panorame ce-ți tăie răsuflarea.
Avem propriile terase, curți deschise,
cupole, arcade
și balcoane cu baldachin ce abundă în confort opulent.
Într-adevăr, întreaga clădire emană o ambianță istorică,
ce te poartă înapoi în timp, către maiestuoasa tradiție Raj.
- E bine așa? - Da, e bine.
Foarte bine.
Sunt 36 de ani și 4 luni de când am fost invitați la bar,
iar tu n-ai vorbit niciodată despre India.
Vrei vreuna dintre aceste cărți?
Poate vei avea din nou nevoie de ele.
- Dnă Megson. - Dle.
Vreau să păstrezi tu asta.
- Sunteți sigur? - Absolut.
E puțin crăpată în partea de jos,
dar cred că deja știi asta.
Am locuit aici...
cu mult timp în urmă.
Nu vor exista lecții de golf.
Tocmai bine. Nu-mi permit taxa eco.
Un azil de bătrâni?
E o desfășurare de lux.
Toți rezidenții au atins vârsta de aur.
Ca la Costa Brava?
Da, dar cu mai mulți elefanți.
Știi ce vei găsi acolo. Indieni.
O mulțime.
Chipuri măslinii și inimi întunecate.
Miros de curry.
Și nu mai vezi pe nimeni dintre ai tăi, nu?
Adică... umblă în găști.
Le e mai ușor să te buzunărească, să-ți taie gâtul...
Știți ceva? Descurcați-vă singură de aici.
Trebuia să mă duci în apartamentul meu.
Soția mea e din Mumbai.
Nu mă învinovăți pe mine, amice. Tu te-ai însurat cu ea.
Soția mea e din Mumbai.
S-a gândit cineva ce se întâmplă când ajungi dincolo?
Au spus că ne va întâmpina cineva la Jaipur.
Cum vom afla că ești bine?
Vă sun. Au și acolo telefoane, să știi.
- Sau poți să-mi citești blogul. - Ce să-ți citesc?
Pe internet.
Conectează-te oricând ai chef și citește-mi noutățile.
Sper că-n primul articol îți vei anunța întoarcerea.
Nu cred că plătesc și întoarcerea.
Înainte să plec, mă-ntreb și eu, poți spune ceva să mă susții?
N-am mai făcut în viața mea așa ceva.
N-ai făcut absolut nimic fără tata.
Nu cred că vei face față.
Hai să aflăm, nu?
Zborul de legătură spre Jaipur e tot la clasa I?
Așa este.
E dificil să obții un anumit standard în ziua de azi.
A trebuit să flirtez atât de serios cu agentul de turism,
încât aproape a fost o partidă de sex la telefon.
E ziua mea norocoasă.
Domnule.
Am vrea s-aruncăm o privire în această geantă, dacă nu vă deranjează, dnă.
Ce v-ați luat aici?
Câteva gustări PG Tips.
Și niște sos de ciocolată.
31 de tablete de ciocolată Hobnobs.
Acolo e ceapă murată, iar în cealaltă sunt ouă murate.
Sunt doar murături. Murături.
- Fără lichide în avion. - Ce vrei să spui?
Vreau să spun că nu puteți lua ceapa murată
sau ouăle murate.
Murături simple aveți voie.
Evident, toți am mai citit câte ceva de Kipling,
însă o considerăm o oportunitate de-a explora o altă cultură
și de a ne face prieteni noi.
Judecătorul curții supreme este exact genul de musafir la care speram.
Nu-i așa, Douglas?
Poftim?
- E prima vizită în India? - Da.
Nu pari un turist experimentat.
Nu sunt.
Dar am citit ghidurile turistice.
- Ar trebui să fie acolo. - Nu.
Bună.
Bună ziua. Nu s-au făcut prezentările. Norman Cousins.
Madge Hardcastle. E o plăcere.
Joacă-ți cum trebuie atuurile și va fi.
- Uite, e fotoliul meu rulant. - Poftim? Da, da, așteaptă.
Puteți fi puțin atenți, vă rog?
Vă anunțăm cu regret anularea zborului 105 spre Jaipur,
datorată vremii nefavorabile de la destinație.
Ne cerem scuze pentru cauzarea oricărei neplăceri.
Bun.
Sigur că-i o idee bună.
În cine să ai încredere dacă nu într-un judecător al Curții Supreme?
Presupun că astfel vom cunoaște mai bine țara.
Dacă întreabă cineva, spui că ești mama mea.
N-aș vrea ca lumea să creadă că suntem împreună.
În visele tale!
Douglas, nu spun deseori asta,
dar s-ar putea să ai dreptate.
Țara pare mai civilizată decât ai putea crede inițial.
Bine. Mulțumesc.
Autobuzul ne va duce în centrul orașului,
iar în continuare putem merge cu câte un tuk-tuk.
- Ce-a spus? - E acolo. Da, e acolo.
Aici. Cel galben. Acela.
Uitați-vă la autobuz!
Nu sunt suficiente locuri libere!
Prima regulă a Indiei: întotdeauna este loc.
Așa.
Scuze.
- Hopa sus. - Ce aventură, Pip!
Să sperăm.
Îmi place la nebunie!
Mulțumesc.
Ești nebun?
Evită alimentele ce nu provin de la un vânzător cunoscut.
Probabil sunt spălate în apă murdară.
E doar un sandviș.
Minunat. Vreau cu brânză, șuncă și streptococ.
Sau cu bacterii, salată verde și roșii.
Vrei să guști?
Cred că se numește aloo ka paratha.
Nu, dacă nu pot pronunța, nu vreau să mănânc.
De când ești aici?
De 40 de ani.
Atât am fost eu căsătorită.
Soțul meu a decedat recent.
Îmi pare rău.
Crezi că vom fi cu toții bine?
Doamne, nu mă-ntreba pe mine.
Mi-e mai teamă decât ție.
Nu.
Va fi extraordinar.
Ce este mai exact un tuk-tuk?
Uite! Ce-i aia? Uite!
Am ajuns?
Ei bine...
- Aici! Cu grijă! - Scuze.
Bun venit la cel mai bun hotel exotic Marigold!
E un indian acolo.
O să-mi placă aici.
Sunt păsări în cameră.
Clădirea asta e în ultimul hal.
Probabil n-o să funcționeze toate așa cum v-ați aștepta.
Dar ca manager,
director executiv și supraveghetor al Hotelului Marigold,
pot să vă spun cu mândrie că edificiul a rezistat timp de secole
și va continua să reziste mult mai multe, renovată 100%.
Vă rog să mă urmați. Cu grijă, să nu deranjați piatra de acolo.
După colțul acesta,
vom ajunge cu succes...
în camera dvs.
Unde?
Aici. Înăuntru.
Dragule, camerele au uși.
Tu îmi prezinți o nișă.
Va sosi și o ușă în curând, cu siguranță.
Cât de curând?
Haideți să nu ne îngrijorăm din cauza detaliilor, dnă Hardcastle.
În loc să vorbim despre uși,
mai bine ne-am bucura de libertatea de a cutreiera.
- Camera ta are ușă? - Una foarte folositoare.
Bun. Acolo o să stau.
Vei merge la spital
după ce-ți vei reveni satisfăcător după călătorie.
Operația necesită 5 zile de internare și se efectuează sub anestezie totală.
Înlocuirea unui șold, de obicei durează două ore.
Chirurgul va îndepărta partea superioară a coapsei
și o va înlocui cu un os artificial.
E o procedură de rutină.
Ai vreo cariocă la tine?
De ce?
Vreau să-l însemnez.
N-aș vrea să-mi operezi șoldul greșit.
Vreau să mă cazez la celălalt hotel, cel din broșură.
Dnă Ainslie, pregătiți-vă să fiți uimită.
Aceasta este clădirea respectivă, dnă.
Ai prelucrat-o în Photoshop!
Nu, am oferit o viziune a viitorului.
Desigur, speram ca până acum să reprezinte deja prezentul.
În India avem un proverb.
În final totul va fi bine.
Dacă nu e bine, înseamnă că încă nu-i finalul.
Ar fi mai bine dacă ne-ai rambursa.
Desigur. Desigur. Dacă asta vă doriți, așa va fi.
Nu e absolut nicio problemă. Vă voi rambursa integral.
- Da? - Categoric, dnă.
- Imediat? - Cu siguranță așa voi face.
Imediat în următoarele 3 luni, bine?
Ai încercat să-l zdruncini puțin?
Da, am făcut asta.
L-ai izbit ușor de câteva ori de birou?
Da, am făcut și asta.
Bine.
Bun.
Cum de te afli în India?
Mi-am investit toți banii din fondul de pensie
în compania de pe internet a fiicei noastre.
M-a asigurat că imediat ce va demara afacerea,
iar conversia de la virtual la numerar va deveni viabilă,
va putea să-mi înapoieze banii.
Nu prea știu ce înseamnă majoritatea acestor cuvinte.
Se pare că nici ea nu știa.
Poftim. E ca nou.
- Serios? - Nu, bineînțeles că nu.
Vrei să nu-ți repar scaunul acela?
Aș putea face și asta.
Așteptam de mult timp momentul acesta,
pentru a vă prezenta, în onoarea venirii voastre,
friptură britanică de bun venit pentru toată lumea.
Pregătită cu drag de către mine
și cel mai loial ajutor și prieten, Young Wasim.
- De care friptură? - Cu un minunat gust de Blighty.
De care friptură?
Friptură de capră și curry.
Dragi prieteni, v-ați găsit calea spre locul acesta,
moștenit de la dragul meu tată,
pe care l-am restructurat din ruinele viselor sale spulberate
și pe care l-am intitulat Marigold, cel mai bun hotel exotic
pentru cei în vârstă și frumoși.
Da, am folosit intenționat aceste cuvinte.
Ați auzit cu toții chemarea înserării
și mulți ani trecură peste voi.
Cine știe câte zile v-au mai rămas?
Suntem extrem de onorați c-ați ales să petreceți acel timp cu noi.
Vă rog...
Ce-a pățit? Douglas, fă ceva.
Lăsați-mă să trec, vă rog. Fratele meu e doctor.
Scuzați-mă, vă rog.
- Omul e mort. - Dumnezeule!
Vă rog, trebuie să-i acoperim fața.
Să-i păstrăm demnitatea în acest moment cumplit.
Îmi pare rău, amice.
- A tușit. L-am văzut tușind. - S-a mișcat.
E viu.
Am ațipit?
E în regulă. N-a murit.
- Abia așteptam mâncarea aia. - E Iadul.
- M-am speriat. - Sunt în Iad.
Hotel Marigold, Jaipur. Ziua a noua.
Obiceiurile noastre se sting mai ușor decât credem și se formează altele noi.
Nu mai ascult dimineața știrile postului de radio 4.
Ascult știrile crainicului din Jaipur.
În curând s-ar putea să mă obișnuiesc și cu furtuna de claxoane și vânzători.
Un moment.
Carburatorul, dle. Carburatorul s-a stricat.
Mai există undeva în lume
un asemenea asalt asupra simțurilor?
Cei ce cunosc țara de mult, își văd de treburile lor.
Însă nimic nu-l poate pregăti pe cel neinițiat
pentru excesul de zgomot și culoare,
pentru căldura, mișcarea,
mulțimea ce mișună continuu.
Soony își efectuează propriul asalt asupra simțurilor noastre,
cu feluri exotice de mâncare pe care le cere zilnic de la bucătărie.
Mooli moong dal,
bagara baingan,
banjara gosht,
paneer methi chaman,
mutton vindaloo.
Inițial ești copleșit.
Însă treptat constați că e asemeni unui val.
Dacă i te împotrivești, te răstorni.
Dnă Donnelly!
Dacă te scufunzi în el, poți înota spre partea cealaltă.
Scuză-mă, poți să-mi spui unde se află această adresă?
Gata. Gata. Nu mai am.
Nu mai am.
E o lume nouă și diferită.
Provocarea e să-i faci față.
Și nu doar să-i faci față, dar să și evoluezi.
Graham vorbea despre un templu minunat.
M-am gândit c-ai vrea să vii cu mine.
Sunt soția ta. Ne cunoaștem?
Preferi să stai aici toată ziua?
Da, având în vedere alternativa.
Când ies să mă plimb dimineața, toți copiii de pe stradă îmi zâmbesc.
Pentru că le dai bani.
Bine.
Mă duc singur.
- Sigur nu e adresa corectă. - Asta cred și eu, saab.
Dar era un șir de case acolo. Erau locuințe.
Pot să vă duc în altă parte?
Nu. Nu, nu, nu. Nu.
Asta-i tot deocamdată. Mulțumesc.
- Poftim. Mulțumesc frumos. - Eu vă mulțumesc, dle.
- Scuză-mă. - Da.
- Cândva erau case aici. - Au fost demolate.
Și ce s-a întâmplat cu oamenii, cu familiile lor?
S-au mutat în altă parte.
N-o ține așa strâns cu mâna dreaptă.
Paleta.
Da, e doar pentru direcție.
Ține cotul stâng ridicat,
ca să nimerești mingea.
- Mulțumesc. - Bine.
Sunteți pregătită să mergeți acasă, dnă Donnelly.
Aceea nu e casa mea.
Vreau să mă întorc în Anglia.
Imediat ce veți putea sta în picioare și urca într-un avion, puteți pleca.
Până atunci, insist asupra recuperării.
Cum simțiți șoldul?
Probabil au avut noroc.
E ciudat.
Cu cât fac mai multe operații, cu atât devin mai norocoși.
Nu mi-am dat seama. Mă scuzați.
Îmi pare foarte rău.
Îmi pare extrem de rău.
- Spuneți. - Scuzați-mă.
Caut această adresă.
- Da. - Înțelegeți?
Mă puteți ajuta să găsesc locul acesta?
Da.
Da, adică înțelegeți, sau da, adică mă puteți ajuta?
Da. Da.
Bine, înseamnă că amândouă, nu?
Da.
Dă-mi mingea.
Îl bat eu.
O să iei bătaie, unchiule.
Joacă și tu cât mai rău.
Haide, Sanjay. Poți reuși!
Haide, Sanjay.
Am simțit nevoia de viteză.
Da!
Ești bine, unchiule?
Da. Da, mă simt bine.
Vă apreciem obișnuința. E foarte importantă pentru noi.
Putem să vă aducem la cunoștință noile noastre...
Sigur nu vă pot oferi nimic?
Avem ceai pentru dejun englezesc. Ceai puternic, cum îi spuneți voi.
Ceai tare? Ceai tare.
Nu, mulțumesc. Nu mi-e sete.
Spuneți-mi. Cu ce vă pot ajuta?
Nu cred că mă puteți ajuta. Scuzați-mă, nu trebuia să vin.
Nu, stați.
V-am văzut reclama din ziarul local
și era specificată în mod expres abilitatea de a discuta cu cei în vârstă.
Dar nu e ceea ce mi-am imaginat.
- Ați venit să vă angajați? - Mă scuzați. V-am irosit timpul.
Toți cei ce lucrează aici au absolvit o facultate bună.
E un loc pentru oameni ambițioși, pentru tineri.
Da, mi-am dat seama acum. Îmi pare rău.
Ba nu. Vă rog, luați loc.
Stați jos. Vă rog.
Chiar e tare ceaiul?
Da. Noi înmuiem biscuiți în el.
Îi înmuiați?
Adică băgăm biscuitul în ceai
și îl lăsăm să se îmbibe.
Încercăm să calculăm momentul exact dinainte ca biscuitul să se dizolve,
pentru a-l băga în gură
și a savura perfectă contopire a biscuitelui cu ceaiul.
E mult mai relaxant decât pare.
Poate ne-ați putea ajuta până la urmă.
Credeam că nu vii.
Te-am dezamăgit eu vreodată?
Nu-mi răspunde.
Trebuie să plec.
Pleacă din locul acesta. Vino să lucrezi pentru mine.
Nu-ți permiți să mă ai.
Nu-mi permit nimic.
Mi-e dor de tine.
Vin la tine diseară?
Hai să ne întâlnim în altă parte. Închiriez o cameră la hotel.
Sonny, deții un hotel. Are multe camere.
Unele dintre ele sunt ocupate cu chiriași adevărați.
Care plătesc?
De ce ești curioasă? Nu e o însușire atrăgătoare.
Sunaina.
Bună, Jay.
Sonny, băiatule.
Nu-mi spune așa.
Dacă vrei să-ți faci de cap cu sora mea, n-o face în public.
Să mergem.
Bună seara, dle judecător!
Bună seara, dnă Ainslie. Ai avut o zi plăcută?
Ce-ai făcut astăzi?
Am început din dormitorul meu,
unde am petrecut câteva ore dându-le nume gândacilor.
După care am servit un prânz ce o să-mi provoace arsuri
și am venit aici să mă uit orbește la o carte,
așteptând ca cineva, oricine, să mă salveze.
Mă bucur că ai fost tu.
De ce nu ieși în oraș? Sunt foarte multe de văzut.
Viața întreagă se află aici, dnă Ainslie, crede-mă.
Pot să vorbesc cu bucătarul, dacă dorești.
Vrei un pui la grătar cu orez?
Aș aprecia din suflet.
Bine.
Bună seara.
Te rog. Te rog, ia loc.
Mulțumesc.
Sper c-ai avut o zi plăcută.
Prefer s-aud cum a fost a ta.
Am obținut un loc de muncă. Primul din viața mea.
Voi fi un fel de consilier cultural.
E un rol pe care sunt convins că-l vei interpreta cu mare distincție.
Te rog să nu mai spui nimănui.
Sunt flatat că mi-ai spus.
Bună seara familiei Ainslies.
- Ai avut o zi plăcută? - Spectaculoasă, aș zice.
Am fost la templu de care-mi spuneai că e un loc al meditației și liniștii.
A fost într-adevăr uimitor.
Datorită spiritualității nici n-am mai observat mirosul baligii de elefant.
Nu era niciun elefant, din păcate.
Credeam c-o să te văd acolo. Unde ai fost?
Chiar, unde mergi în fiecare zi?
Tocmai îi povesteam dnei Greenslade.
Sigur n-o va deranja să te asculte din nou.
Am vorbit cu bucătarul pentru tine. Nu e nicio problemă.
Ai auzit, Douglas?
Mâncare la grătar. Mană cerească!
- Nu sunt obligat să mănânc și eu, nu? - Nu am cuvinte să-ți mulțumesc.
Ar trebui să vezi acest templu.
Mi-ar plăcea foarte mult.
Dar poate să îți iei ceva să-ți astupi nasul.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Dnă Greenslade?
Evelyn.
Te deranjează dacă-ți arăt ceva?
Am crescut aici, la mică distanță.
Era o casă mare. Am avut servitori.
Le cunoșteam soțiile și copiii și...
unul dintre băieți... Manoj...
a devenit prietenul meu.
Am jucat mult cricket împreună și...
Ei bine, jucam totul împreună, și a fost așa mai mulți ani.
Apoi...
Apoi într-o noapte...
a devenit altceva.
Am avut câteva luni împreună. Am avut asta.
iar apoi... Apoi a fost un weekend în Udaipur...
unde...
stăteam la marginea lacului și urmăream apusul soarelui.
Și îmi amintesc că mă gândeam că nu voi mai fi niciodată atât de fericit.
Și... am avut dreptate.
Pentru că, brusc, se terminase.
Am adormit, iar ei ne-au găsit.
Ei bine, pentru mine a fost rău.
Dar eu știam cine eram, și cred că și familia mea bănuia.
Dar pentru...
Pentru Manoj, rușinea era absolută.
Tatăl său a fost concediat. Familia sa a fost gonită. Toți.
Și...
Ei bine, nu știu ce aș fi putut face.
Dar ar fi trebuit să fac mai mult decât nimic.
Eu doar... Am lăsat să se întâmple.
Nu m-am luptat deloc. Eu...
Iar apoi...
Apoi m-am întors în Anglia la Universitate.
Și... întotdeauna am spus, știi, ca o să mă întorc. O să mă întorc.
Dar nu m-am mai întors niciodată.
Până acum.
Iar acum cred...
Dacă sunt ultima persoană din lume pe care vrea să o vadă?
- Tu vrei să-l vezi? - Da.
Da, da.
Atunci trebuie să-l vezi.
Acum suntem pe deplin operaționali, dle Maruthi,
este clar că, cu o mică injecție de capital pentru cea de-a doua fază a dezvoltării,
Hotelul Best Exotic Marigold se poate ridica precum pasărea Phoenix...
la gloria sa de altădată.
Și, uite, când mă refer la o mică injecție de capital,
mă refer în sensul... de medie.
- Posibil mare. - Hotelul ăsta nu a avut niciodată glorie.
Atunci rămâne doar partea cu pasărea Phoenix.
- Câte camere vor fi? - Multe.
- Cât de multe? - Foarte multe.
Foarte multe camere, fără îndoială.
- Nu sunt un om al detaliilor, dle Maruthi. - Nici tatăl tău nu era.
Dle Maruthi, vă prezint unul dintre oaspeții noștri cei mai dragi.
Dragă dnă Donnelly,
descrieți-ne vă rugăm, cu cât mai multe detalii puteți,
experiența dumneavoastră cu privire la ambianța și atmosfera
hotelului The Best Exotic Marigold.
Nu am cuvinte pentru asta.
Inteligența englezească pe care o iubim atât de mult.
Mulțumesc, dnă.
Vezi tu, roata se învârte, dar, știi, hamsterul este mort.
- Mamă, ce cauți aici? - M-ai sunat, am venit.
Nu, nu puteam să te sun. Telefoanele nu funcționează.
Din cauza asta am venit.
- Așteaptă! Mamă, ăsta este biroul meu! - Cine este omul acela?
Conținutul acestui birou este al meu. Nu deschide sertarele.
Trebuie să insist să nu deschizi sertarele.
Spune-mi. De ce ai venit?
Am nevoie de un motiv să-mi vizitez fiul favorit?
- Nu. El este într-o vilă în Delhi. - Bine, al doilea fiu favorit.
A plecat în Canada să se îmbogățească.
- Și a reușit. - Așa cum o să reușesc și eu!
Am avut un vis, mamă. Unul genial.
Să depășim bătrânețea. Și nu doar pentru englezi.
Exista și alte țări cărora nu le plac bătrânii.
Sonny, frații tăi dețin fiecare câte o treime din acest hotel.
De asemenea, au dreptul și la o treime din profituri, nu?
Succesul nu vine peste noapte, mamă.
Asta este o gândire vizionară, și are nevoie de o strategie pe termen lung și de răbdare.
Ce mai face prietena ta?
Abia aștept să o cunoști.
Și eu abia aștept să o cunosc pe fata cu care o să te căsătorești.
Provine dintr-o familie foarte bună din Delhi, o familie foarte bună.
O să mă căsătoresc cu cine vreau, mamă. Nu am nevoie de permisiunea nimănui.
Bănuiesc că prietena ta îți bagă în cap toate prostiile astea, nu?
Un motiv foarte bun ca să nu te căsătorești cu ea.
- Și dacă o iubesc? - Ăsta este un motiv și mai bun.
Acum du-te și pune-l pe Young Wasim să îmi aducă bagajele din mașină.
Nu poate căra. Are probleme cu spatele. Așteaptă. Bagajele tale?
- Cât timp o să rămâi? - Atât cât trebuie.
Dragă, nu o să reușești să faci nimic maturând așa.
Ani de zile am avut grijă de o casă minunată.
O țineam curată lună. Trebuie să maturi cu o mai mare apăsare.
Nu vorbește engleza.
Ea este ceea ce ei denumesc "de neatins".
Pentru un indian, până și umbra ei este poluată.
Namaste.
Unde te duci în fiecare zi? E vorba de o femeie?
Te duci după ceva bun? Să te distrezi?
Nu, nu, nu. Nu cred.
Sunt gay...
Cu toate că în prezent, mai mult în teorie decât în practică.
Ne vedem mai târziu.
Clubul Viceroy a fost deschis de către însuși Lordul Kitchener,
și multe dintre instalații au rămas neschimbate de atunci.
Da, văd asta.
Poate îmi poți spune mai multe despre clientelă.
Maharajahi, proprietari de terenuri bogați și văduvi?
Nu este politica acestui club să divulgăm detalii despre membri noștri, dnă.
- Bună dimineața, Excelența Voastră. - Bună dimineața.
Unde mă înscriu?
Taxa de înscriere este de 120.000 rupii,
și apoi va fi o taxă de 15.000 de rupii în fiecare lună.
Mă întrebam dacă pot primi o reducere, ca urmare a situației mele.
Situația dumneavoastră, dna?
Da. Speram să nu fiu recunoscută,
dar sunt membră a familiei regale.
- Ce membru, dnă? - Eu sunt Prințesa Margaret.
Este o onoare să vă cunosc, dnă.
Și va complimentez pentru cât de bine arătați,
în special luând în considerare că ați murit acum nouă ani.
Numele dumneavoastră real, dnă și 120.000 rupii.
Știi unde se duce.
Știu că știi, dar nu vrei să-mi spui.
Îl pot aduce biscuiții Hobnobs aici, știi. Cunosc o modalitate.
Atât de mulți cât poftești.
Cu lapte sau fără.
Se duce la arhivele publice.
Mama nu vrea să ne căsătorim.
- Nu m-a cunoscut încă. - Nu trebuie să te cunoască.
Știe că nu ești din Delhi,
că familia ta nu are bani și ca tu lucrezi la un call center.
Ești parte a Indiei moderne, pe care ea nu o dorește.
- Atunci trebuie să-i spui ceea ce vrei. - Încerc.
Încearcă mai mult.
Mă iubești, Sonny?
Sentimentele mele pentru tine nu pot fi reduse la un singur cuvânt.
Este un cuvânt frumos. Oamenilor le place să-l audă.
Știi, va fi mai ușor să vorbesc cu mama când hotelul va avea succes.
Și dacă nu va avea succes?
Totul va fi în regulă în cele din urmă.
Și dacă nu este totul în regulă, atunci nu este încă sfârșitul.
- Sonny! - Va avea succes.
Trebuie.
Pentru că atunci o să-ți poți înfrunta familia?
Pentru că atunci pot sta lângă tine.
Ești în regulă, mătușă?
Da. Sunt pe cale să țin primul discurs în public din viața mea.
- Imaginează-ți-i dezbrăcați. - Scuză-mă?
În felul ăsta nu-ți va fi teamă când vorbești în public.
Îți imaginezi oamenii dezbrăcați.
Ei bine, îmi este teamă că am renunțat la asta acum mai mulți ani.
Să vedem...
Dumnezeule...
Scuză-mă, este vreun om bogat singur aici în seara asta?
Este unul.
Poate mă poți așeza lângă el.
Pe aici, dna.
Înălțimea Sa, prințul Michael de Kent.
O să iau asta înapoi, mulțumesc foarte mult.
- Ești pregătită? - Da.
- Sună-mă. - Să te sun...
Așa cum faci de obicei. Știi, formează-mi numărul.
- Sună. - Alo.
Bună dimineața, dnă. Cum vă simțiți astăzi?
Nu. Nu este bine pentru început. Este mult prea ocrotitor.
Mă simt ca și cum aș fi pe patul de moarte.
Aș putea să vă răpesc puțin timp să vă spun despre...
Cât timp o să dureze?
- 12 minute. - Atunci deja m-ai mințit.
Nu, nu pot vorbi cu tine. Mă uit la televizor.
De ce are nevoie de 12 minute?
Ei bine, credem că, cu cât îi ținem mai mult pe clienți la telefon,
cu atât vor fi mai receptivi la mesajul nostru.
Este emisiunea mea favorită.
Da, dar cred că dacă veți auzi unele din ofertele noastre speciale...
Nu, nu. Nu vorbi ca un robot. Vorbește cu mine.
Ai auzit că mă uit la televizor.
- La ce vă uitați? - Un program minunat...
unde un bărbat vorbește despre mai multe femei tinere
ai căror prieteni s-au culcat toți cu mamele lor.
Ei bine, cu mamele prietenilor, adică, nu cu...
Cu toate că...
Oricum, au venit băieții și toată lumea se ceartă.
Sună uimitor. Închide acum.
- Eu sunt Sunaina. - Bine. Asta este foarte bine.
Evelyn. Evelyn.
Acum pot să-ți vorbesc despre ofertele noastre speciale?
Este încă prea devreme. Evident, vreau să vorbesc.
Soțul tău urmărește cu tine, Evelyn?
Nu, nu, a murit.
Poate tu...
Știi, de fapt am avut parte de un asemenea telefon.
Cu puțin timp în urmă, am vorbit cu cineva care era foarte constrâns de scripturi,
ei bine, programe de vânzări,
încât vorbea fără nicio urmă de umanitate.
Ca și când nu ar fi realizat că...
eram complet distrusă la capătul celălalt al telefonului.
Probabil îți lipsește foarte mult.
Este în regulă să arăți compătimire. Dar fii mai optimistă.
Dar, știi, uneori cred că atunci când se închide o ușă...
Și restul ar trebui să rămână închise.
Nu, ai dreptate. Desigur că ai dreptate. Este un nou început.
Despre ce voiai să-mi vorbești?
- Poftim. - Trei minute?
Ei bine, fie ți-am economisit nouă minute, sau am făcut să nu mai am slujbă.
Cred în continuare că mă faci de râs.
Te rog. Te faci singur de râs.
Doamna aia de la bar se uită în continuu la mine.
Așa cum ar face cineva într-un muzeu.
De ce iei totul în râs?
Vreau doar să mă simt din nou tânăr.
Să mă simt dorit la fel cum doresc, chiar și dacă pentru o singură noapte.
O noapte minunată.
Spune-mi că nu cunoști sentimentul ăsta.
Dă-mi un minut, apoi vino lângă mine.
w w w. s u b t i t r a r i- n o i. r o
Respinsă din nou.
Acum mai mulți ani, bărbatul acela de acolo,
mi-a oferit cea mai extraordinară noapte din viața mea.
Ca să descriu aptitudinile sale de amant drept tehnică, ar fi...
Băuturile alea nu sunt gata încă?
Se spune că răbdarea este pasiunea îmblânzită.
- Eu sunt Madge. - Carol.
- Iar el este Norman. - Ce mai faci?
Carol. Precum în Christmas Carol.
- Presupun că da. - Grozav.
Ce te aduce la Jaipur, Carol?
Da, Carol. Ce... Ce te aduce la Jaipur?
De fapt, am locuit aici întreaga mea viață.
Tata l meu a lucrat la Ministerul Afacerilor Externe.
- Ești foarte potrivită. - Scuză-mă?
Dumnezeule...
Arăți că te păstrezi într-o formă bună, fizic.
Ei bine, m-am înscris la o sală de sport anul trecut.
A costat o avere și nu am avut o formă mai bună.
Se pare că trebuie să plecați.
Așadar... cu ce te ocupi, Norman?
- Eu? - Da.
- Norman se ocupă cu afacerile. - Ei bine, eu... da.
- Ce afaceri? - Spune-i tu.
Import-export.
Cu toate că, în zilele astea, este mai mult "ex" decât "im".
- Dacă știi la ce mă refer. - Nu, mă tem că nu știu.
Trebuie să mă duc să-mi dau cu niște apă pe față.
Te rog, Dumnezeule, să mă înec în ea.
- Ei bine, uite, a fost o discuție plăcută. - Nu, nu a fost.
Nu, nu a fost. Dar trebuie să plec.
Uite, Carol, Carol.
Putem să lăsăm toate aceste lucruri false?
Să începem din nou?
Nu sunt fermecător. Nu mă pricep la vorbe de duh. Și...
Numele meu este Norman și sunt singur.
Numele meu este Carol. Și eu sunt la fel.
Ziua 22.
Precum cintezele lui Darwin, ne adaptăm încet la mediu.
Și când se adaptează cineva...
Dumnezeule! Bogățiile care devin disponibile.
Niciun trecut nu îl putem aduce înapoi tânjind după el.
Doar un prezent care se dezvoltă pe măsură ce trecutul dispare.
Nu am dormit deloc noaptea trecută. Robinetul de acolo a picurat în continuu.
Am vorbit cu Young Wasim în legătură cu asta.
- Ce a spus? - N-am nicio idee. Vorbea în indiană.
- M-am gândit să-l repar singur. - Tu? Când?
Ei bine, niciun timp nu e mai bun ca cel prezent.
Ce este asta? Unde suntem?
Janta Colony, Kachchi Basti.
Ei bine, ce s-a întâmplat cu drumul meu obișnuit?
Anokhi te-a invitat acasă la ea.
Cine este Anokhi?
Cea care-ți aduce mâncarea.
Vrea să îi cunoști familia.
Cât de repede pot să plec?
Vrea să-ți mulțumească pentru bunătatea ta.
Nu am fost bună.
Tu ești singura care o înțelege.
Nu mănânc asta.
O să o insulți foarte rău dacă nu o să mănânci.
Este bun.
Plecați de acolo! Nemernici mici! Plecați!
Ridică-te! Alungă-i de acolo!
Alungă-i...
Eu...
Nu am știut că se joacă.
Îmi pare rău.
Cât costă asta?
1.000 rupii.
- Mulțumesc. - Nu, nu, nu, nu.
Iartă-mă. Iartă-mă. Nu, nu. Nu așa... nu așa se face.
Îmi pare rău că intervin.
Dar nu l-ai întrebat cât vrea. I-ai spus doar cât vrei să plătești.
O să-ți dea... o să-ți dea 200. Nimic mai mult. Asta este ultima ofertă.
- 1.000 rupii. - Păcat.
- Depărtează-te. Depărtează-te. - Dar...
Știu ce fac.
- Chiar voiam să cumpăr aia. - O să vină după noi.
- Așa crezi? - Absolut.
Așa se joacă jocul ăsta. Continuă să mergi.
Se preface a fi calm, dar o să vină după noi.
Se preface a fi foarte, foarte calm.
850, 900, 950, 1.000.
- Mulțumesc. - Sigur.
O să îl forțezi data următoare.
De ce ai un robinet în mână?
Vezi tu, ceea ce cred eu, și desigur, nu sunt un expert,
este ca bucșa garniturii s-a depărtat de ax,
așa că trebuie să fie centrată și strânsă din nou.
Nu, valva s-a erodat.
Da. Ei bine, da. Ar putea fi și asta.
- Îl poți repara? - Nu va fi ieftin.
Nu va fi ieftin. Va fi foarte scump.
Am fost cu o tuk-tuk ~ricșă auto~ zilele trecute.
Nu părea să meargă pe drumul obișnuit înapoi la hotel.
S-a dovedit că șoferul se hotărâse să mă ducă la un alt hotel...
pe care era sigur că o să-l prefer.
Desigur, voia să cred că sincer îmi dorea să am condiții mai bune...
și nu pentru că era hotelul cumnatului lui.
Cineva vrea să fie de încredere în general, nu-i așa?
Dar nu știi niciodată.
Mi-am cunoscut soțul în ziua în care a venit târgul în oraș.
Eu și cu prietena mea am fost să ne dăm în carusel.
Căluțul ei era în regulă, dar când a început să se învârtă,
l-am simțit pe al meu cedând, ca și cum urma să se prăbușească.
Și brusc, am simțit niște brațe în jurul meu,
iar o voce mi-a șoptit la ureche: "Ai încredere în mine" și am avut încredere.
Fără ezitare, până în ziua în care a murit.
Foarte frumos.
Vânzarea apartamentului nostru a avut loc săptămâna trecută.
A trebuit să îl vând ca să-i plătesc datoriile lui Hugh.
Am fost forțată să îmi iau o slujbă aici, care, în realitate, îmi place.
Pentru că chiar și la plățile de la Sonny, nu mă puteam descurca.
Nu după ce s-a întâmplat cu economiile noastre de-o viață.
Așa că, nu, ai dreptate. Nu se știe niciodată.
Plecați. Scuzați-mă.
Plecați. Duceți-vă acasă! Plecați, Plecați!
Dar am completat deja formularul ăsta. Ți l-am dat, de mai multe ori.
Există o procedură.
Soliciți o anchetă, iar pentru fiecare anchetă trebuie completat un formular.
Dar este aceeași investigație pe care o cer în fiecare zi.
Și ca urmare, trebuie să completezi același formular.
Dnă Ainslie.
Cum poți suporta țara asta? Ce vezi tu, iar eu nu văd?
Lumina, culorile.
Zâmbetele.
Și... felul în care oamenii văd viața ca pe un privilegiu și nu ca pe un drept.
Asta mă învață ceva.
- Asta este lapte pasteurizat? - Da, dnă. Foarte, foarte pasteurizat.
Dar asta nu este adevărat, nu-i așa? Mă minți, pentru că...
Nu, nu. Totul este în regulă. Mulțumesc.
A fost o surpriză plăcută să te văd afară din casă.
- Serios? - Da, da. Cred că ăsta este un progres.
Mă duceam la bancă.
La bancă.
Nu că ar fi vreun motiv să cred că s-a schimbat ceva,
dar fiica noastră, Laura, a promis,
și cineva încearcă să rămână optimist.
Altfel...
De fapt, nu mă duceam la bancă. Te căutam.
De fapt, cred că te caut de foarte multă vreme.
- Dnă Ainslie. - Jean.
Sunt gay.
Adică... fericit?
Da, da. Da, desigur. Înțeleg. Înțeleg.
Mulțumesc.
Pentru ce?
Pentru că ai evitat completa mea umilire.
Așa cum spuneam, țara asta mă înnebunește.
Mergem?
- Ceva? - Încă nu.
- Dar acum? - O secundă.
- Dumnezeule! - Ce?
Ascultă.
Iar acum...
Nu mai picură!
Nu mai picură! Bate palma.
Nu, scuze. Nu știu de ce am făcut asta. Nu am mai făcut asta în viața mea.
- Dnă Ainslie. - Dragă.
Ce mai faci? Ai avut o zi bună?
Ei bine, lasă-mă să-ți spun despre ziua noastră.
Soțul tău de mulți ani,
care nu a știut niciodată care parte a ciocanului se folosește...
- A reușit în cele din urmă... - Trebuie să plecăm de aici.
- Ce ai spus? - Nu mai pot sta nicio clipă în țara asta.
- De ce? - Scuzați-mă.
Alege un motiv. Alege zece motive. Clima, mizeria.
Sărăcia.
Întreaga această excursie este o fantezie grotească.
- E timpul să mergem acasă. - Cine o să plătească biletele?
Uită-te la noi. Două fosile care se amăgesc singure,
care cutreieră lumea de parcă am fi în un afurisit de voiaj anual, umilindu-ne.
Nu noi. Nu putem plăti. Și nu te văd cerând bani prietenilor de acasă.
Ar trebui să recunoaștem adevărul. Suntem bătrâni. Am trecut de asta.
Ăsta este adevărul. Adevărul crud, gol-goluț.
Mai suntem buni doar pentru un afurisit de bungalow bej.
Cu un afurisit de buton de panică într-un afurisit de colț.
Trebuie să facem ce putem, draga mea.
Cred cu adevărat că ăsta este cel mai bun lucru de făcut.
Da, ei bine..!
Când o să vreau opinia ta, o să te întreb.
Haide. Haide. Răspunde. Răspunde.
Ei bine, în cazul ăsta, vă mulțumesc pentru telefon.
O să vă sun înapoi imediat cum o să discut despre asta cu managerul meu.
Sunaina, trebuie să te văd.
Trebuie. Dacă nu te pot strânge în brațe în seara asta, jur că o să înnebunesc.
Îmi este dor de tine.
Ard după tine.
Cred că după sora mea arzi, Sonny, băiete.
Mulțumesc, Jay. Mulțumesc.
- Hei. - Linia privată, Sunaina.
Cuvintele astea nu înseamnă nimic pentru tine?
A luat el telefonul. Ce puteam să fac?
Îmi lipsești.
Îmi lipsești în fiecare clipă. Vino să ne întâlnim. În seara asta.
Nu pot în seara asta. Este aniversarea a 25 de ani de căsătorie a părinților noștri.
- Spune-i asta mamei tale. - Vino după. Vino mai târziu.
- O să dormi. - Nu, o să te aștept.
O să dormi.
Dar te pot trezi în modul ăla special.
- O să te strecori înăuntru? - Nu îmi este rușine.
Nu, nu, nu. Nici mie. Absolut de loc.
Nu este nicio rușine. Nu trebuie să te strecori.
Cu toate că, dacă ai fi foarte tăcută și nu ai lăsa pe nimeni să te vadă,
nu ar strica.
Su... Sunaina?
Voiam să-ți spun ceva.
Vrei să-i spui că mi-a făcut plăcere să vin?
M-am bucurat că m-a invitat.
M-am bucurat că i-am cunoscut familia, bunica și copiii ei.
Întreabă dacă ai copii.
Nu, am avut grijă de ai altcuiva.
Ai unei familii.
Am stat cu ei ani de zile.
Administrăm casa. Aveam grijă de bani, făceam totul.
Am avut grijă de ei ca și cum ar fi fost ai mei.
Într-o bună zi, ei au hotărât că aveam nevoie de ajutor.
Am fost recunoscătoare.
Și și-au luat o tânără.
Am încercat să o învăț.
Nu doar cu registrele.
Cum să prăjească șunca, așa cum îi place domnului, știi,
și cum micuței îi place să îi fie periat părul.
Doar, știi, lucruri mărunte...
pe care trebuie să le știi dacă îți pasă cu adevărat.
Ei bine, probabil că am făcut o treabă grozavă.
Pentru că mi-au spus că nu le mai sunt de folos.
Mi-au mulțumit pentru serviciile mele.
Și asta a fost tot.
În cele din urmă, am găsit un apartament.
Problema mea era ce să fac cu tot timpul pe care îl aveam.
Adică, apartamentul... este foarte mic, îl pot curăța lună în jumătate de oră.
Iar apoi, știi, ce aș putea să fac?
Tot restul zilei?
- Dă-i ăștia, bine? - Sigur.
John Smith.
Dl John Smith.
Așa este. Eu.
Pe aici.
Alo? Hotelul Marigold.
Asta este?
Asta este.
Nu îți este frică de riscul de a face sex la vârsta ta?
Dacă moare, moare.
Progres! Progres! Dnă Donnelly! Dnă Hardcastle!
Roata se învârte în favoarea noastră!
Dle Dashwood, toată lumea, vești grozave!
- Ce este, Sonny? - Funcționează. Funcționează!
Ei bine, astea sunt vești grozave. Ce funcționează?
Telefoanele de la hotelul Marigold. Trebuie să spun tuturor.
- Trebuie să-i spun mamei! - Felicitări.
Dle Dashwood, așteaptă. Ai un telefon.
Nici pomeneală să fi găsit ceva în biroul ăla.
Probabil au ales o adresă la întâmplare...
doar... doar ca să-i las în pace.
Sunt sigur că asta s-a întâmplat.
Nu o să fie nimic.
Tu nu crezi asta?
Eu cred că ar trebui să bați la ușă să vezi.
Îmi pare rău să vă deranjez.
Numele meu este Graham Dashwood.
Și... acum foarte mulți ani...
Știu cine ești.
Îmi pare rău. Eu nu știu cine ești.
Eu sunt Gaurika, soția lui Manoj.
Ei bine, mă bucur foarte mult să te cunosc.
Dacă ai vrea... dacă ai vrea să-i spui că am sunat,
aș aprecia foarte mult asta.
- La ce se gândea? - Scuză-mă?
Soția lui, a lui Manoj.
Știa cine era Graham. Îi spusese el?
- Crezi că o să aflăm asta mâine? - Nu eu.
Mă duc la Palatul Badi Mahal. Sunt foarte entuziasmat.
- Am citit totul despre el. - Spune-mi.
Ei bine, aș face-o, dacă mi-aș putea aminti...
Vă rog intrați. Mâncare bună. Muzică romantică. Intrați, vă rog.
Am mâncat deja. Mulțumim.
Intrați, vă rog. Intrați, vă rog.
O întâlnire pentru sex la miezul nopții, minunat.
Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
Nu știu cum te numești, dar îmi pare foarte rău.
Să nu-ți pară rău. Este cea mai mare acțiune pe care am avut-o de săptămâni de zile.
- Dacă vrei, te rog, să... - Nu-ți face griji, dnă Hardcastle!
Pot să explic totul.
Dumnezeule. Ești dezbrăcată?
Dnă Hardcastle, îmi cer iertare cu cea mai profundă sinceritate.
De nu mi-ai spus că nu erai în camera ta?
Da, Sunaina, și ție îmi cer iertare.
- Acum du-te. Ieși. - O să plec...
Ce se petrece aici înăuntru? Cine a țipat?
Nu, nu, nu, nu, nu.
Ăsta este un hotel respectabil, nu un bordel.
Tu, adună-ți hainele și ieși. Pleacă.
Dnă Hardcastle, aveam mai mari așteptări de la tine.
De fapt, exact la asta mă așteptam din partea ta. Oricum...
Dnă Kapoor, eu sunt Sunaina.
De vreme ce nu o să plătesc eu pentru serviciile tale,
numele tău nu mă interesează.
De unde îmi știi numele?
Pentru că ea... Ea este Sunaina mea.
Ea este fata pe care mi-ai descris-o ca fiind foarte puțin modernă?
- Asta devine interesant. - Mamă, să nu-ți faci o impresie greșită.
Sunaina nu era aici pentru a fi cu dna Hardcastle.
Era aici să facă sex cu mine.
Genul ăsta de femeie ești?
Bine. Fiecare cum vrea.
Dar să nu-mi spui niciodată că ești o soție potrivită pentru fiul meu.
Adună-ți lucrurile și pleacă.
Sunaina?
Cum a fost?
Am văzut vârful muntelui.
Și este bine.
M-am întâlnit cu cineva ieri.
Cu un bărbat cu care nu m-am mai văzut de mulți ani.
Un bărbat pe care l-am iubit întreaga viață.
- Un bărbat? - Da.
Continuă.
Nu știam ce a mai făcut între timp. Eu...
Nu am vrut să bănuiesc,
pentru că i-aș fi adus rușine asupra lui și a familiei sale,
și credeam că mă va urî.
Ei bine, am vorbit întreaga noapte.
Da, este fericit.
A avut o viață liniștită și...
nu m-a uitat niciodată.
Asta a spus.
În tot acest timp, am crezut că l-aș condamna la o viață de rușine.
Dar eu eram cel întemnițat.
Dar acum nu mai sunt.
Vârful muntelui.
Cum ți-a fost noaptea?
Specială.
Te-ai întors din nou.
A fost o noapte remarcabilă în întregime.
Mai întâi spune-mi tu noutățile tale.
Mai întâi spune-mi tu noutățile tale și...
Ziua 45. Desigur, era inevitabil.
Să aduni suficient de mulți bătrâni într-un loc,
și nu va dura mult până când unul dintre ei se va stinge.
Graham a murit datorită bolii de inimă pe care o avea de mulți ani.
Așa că știa dinainte să plece că nu se va mai întoarce.
A vrut să moară în India.
Dar nu a vrut ca niciunul dintre noi să știe.
Și-a îndeplinit promisiunea să mă ducă la Jaipur.
Manoj a vrut ca el să aibă o înmormântare hindusă, lângă lac.
În locul pe care-l vizitaseră împreună.
Nu era un loc sfânt. Cu toate că, pentru ei, poate a fost.
Durează mult ca un trup să ardă.
Multe ore, pentru că cei care asistă să-și amintească de morții lor.
Focul trebuie aprins la răsărit,
și până la apus nu trebuie să rămână decât cenușă.
Pe prietenul nostru îl plângem,
a cărui viață am cunoscut-o prea puțin?
Sau plângem propria noastră pierdere?
Am călătorit suficient de departe încât să permitem lacrimilor noastre să cadă?
Când moare cineva, te gândești la propria ta viață.
Iar eu nu vreau să îmbătrânesc.
Nu vreau să fiu tratată de sus.
Să devin marginalizată și ignorată de către societate.
Nu vreau să fiu prima persoană
lăsată să plece dintr-un avion într-un caz de luare de ostatici.
- Bună. - Bună.
Mă întrebam unde ești. Noi toți bem ceva sus.
Am fost să o văd pe Gaurika, soția lui Manoj.
De ce?
Am vrut să o întreb cât de mult știa.
Răspunsul este că știa totul.
Că el iubea pe un alt bărbat, că întotdeauna l-a iubit.
I-a spus ei că, căsătoria lor fusese aranjată.
Nu aveau niciun secret unul față de celălalt. Niciunul.
Este bine, nu-i așa?
Trebuie să fie bine.
M-a făcut să realizez cât de mult l-am dezamăgit pe Hugh.
Care este rostul unei căsătorii când nimic nu este împărtășit celuilalt?
Dnă Greenslade.
Acum îmi pot avea soțul înapoi?
Douglas?
- Iartă-mă. - Îmi pare rău, îmi pare rău.
- Iartă-mă. - Îmi pare rău.
Era supărată.
Scutește-mă de explicațiile tale. Crezi că sunt geloasă?
Nu văd altfel de ce m-ai fi făcut de rușine pe mine și pe Evelyn.
Pari să te descurci foarte bine să te faci singur de rușine.
Îți poți imagina cât de oribil este pentru toată lumea...
să te vadă învârtindu-te după acea fostă gospodină cu zâmbet prostesc,
profitând de singurătatea ei?
Dumnezeule, te auzi? Te auzi?
Ai vreo idee ce persoană groaznică ai devenit?
Tot ce emiți este un negativism fără limite.
Refuzi să vezi orice fel de lumină și bucurie,
chiar și atunci când este în fața ta.
Și ai o nevoie disperată de a alungă orice semn de fericire
din mine sau din oricine altcineva.
Este de mirare că nu tresar la prima vorbă bună său gest
pe care îl văd, dar nu fac asta!
Dintr-un sentiment de loialitate și respect.
Sentimente pe care nu le primesc înapoi.
Mi-am verificat e-mailurile.
Este unul de la Laura.
Ești în regulă?
Vreau doar un pahar de apă.
Ăsta a fost un gin tonic.
- Acum știu asta. - Ce s-a întâmplat?
- Bună seara, soților Ainslie. - Ce mai faceți?
- Foarte bine. - Douglas, spune-le noutățile noastre.
Mergem acasă.
Așa că acum o să te rog să îți lărgești curelele portofelului, dle Maruthi,
și să o faci cât poți de rapid.
Astfel încât faza doi a dezvoltării...
a hotelului Exotic Marigold să poată începe imediat.
Dna Donnelly, presupun.
Acum dacă vrei să mă urmezi jos...
- Cum merg lucrurile cu hotelul? - Dle Maruthi.
Bine. Devin mai bune.
Vezi? Satisfacție profundă.
Ăsta este rezultatul inevitabil al unei șederi prelungite la hotelul Marigold.
- Ce fac oamenii ăia? - Lucrează pentru mine, dle Maruthi.
Pentru a crea o casă pentru cei bătrâni atât de frumoasă...
încât ei pur și simplu să refuze să moară.
Să privească fix moartea în ochi și să spună...
Ce fac oamenii ăia?
Mamă, ce se petrece aici?
Sonny, am vorbit cu frații tăi. Au hotărât să vândă hotelul.
Oamenii ăștia au venit aici să evalueze clădirea.
Ei evaluează pământul. Fraților mei nu le pasă de clădire.
- O vor dărâma. - Ei bine, ar putea aștepta o lună...
și o să cadă singură, nu?
Glumești, mamă, dar înăuntrul tău știu că nu râzi.
Nu vrei să vezi aceste vise distruse. Gonește-i pe oamenii ăștia.
Nu, fiule, este prea târziu.
Mamă, te rog, dacă ți-aș putea arăta aceste cifre...
Nu este nevoie să le văd. Știu că nu sunt bune.
Mai este timp să schimbăm lucrurile. Cu o mică injecție de capital, putem...
Cine o să-ți împrumute banii?
Ție, care nici măcar nu poți administra un stand de produse alimentare?
Ești exact ca tatăl tău.
Îți amintesc atât de mult de el?
Din cauza asta ești atât de rea cu mine?
Crezi că sunt rea?
L-ai iubit pe tata, iar el a iubit hotelul ăsta.
Vrei să sfârșești un om falit ca el?
Ia-ți la revedere de la toate astea și întoarce-te la Delhi cu mine.
Viața ta ar fi mult mai ușoară.
Nu. Nu mai ușoară, mamă. Mai restrânsă.
Dnă Donnelly. Pot să te ajut?
Depinde. Te pricepi să lucrezi cu un computer?
Dna Ainslie a spus că știe o adresă
de unde mi-aș putea lua niște lucruri de care am nevoie.
Niște biscuiți. A spus că i-aș putea cumpăra "on-line"?
Ei bine, îți doresc mult noroc.
Întreaga chestie este în realitate extrem de incitantă.
Nu doar să ne urcăm în avion, ci și să ne urcăm într-un avion în partea stângă.
În partea stângă?
Clasa întâi.
Și să ajungem acasă la timp pentru cea de-a 40-a aniversare a căsătoriei noastre.
Nu ne-am hotărât cum să sărbătorim ocazia.
Poate cu un minut de tăcere.
Da. Bine. Bine, dle.
Am confirmat programarea dumneavoastră mâine dimineață la ora 10:00. Mulțumesc.
- Dle Maruthi... - Dnă Donnelly, te rog.
Spune-mi Bhanuprakash.
Prea mică. Una mai mare ar trebui să ne ducă pe toți, cred.
De fapt, cred că o să merg pe jos.
Se pare că se pregătesc pentru un festival.
Poate ai vrea să te însoțească unul dintre noi?
- Sunt bucuroasă să merg eu cu tine. - Nu, nu, nu, sunt bine.
Mă bucur foarte mult de succesul fiicei voastre și că totul s-a rezolvat.
Mulțumesc.
Dragă? Dragă.
Eu sunt.
Am vrut doar să-ți aud vocea.
Nu. Nu, îmi pare rău. Nici măcar nu m-am mai gândit ce oră este.
Ce mai faci? Și Polly și... ce mai fac băieții?
Bine. Bine. Mă bucur că ai citit.
Da. Da, mi-am făcut câțiva prieteni foarte buni.
Nu, sunt bine. Desigur că sunt. Sunt bine.
A expirat timpul, dnă.
Cred că s-au terminat banii.
O să te sun din nou, altă dată.
Bine. Pa, dragă. O să te sun în curând. Pa.
Sonny.
Sonny!
Dnă Greenslade, unde sunt ceilalți?
Sunt pe drum spre hotel. Ce s-a întâmplat?
Am vrut să te previn despre schimbările care au loc.
Absolut toate, fără îndoială, în bine.
Despre ce vorbești?
Mă bucur să anunț închiderea hotelului The Best Exotic Marigold.
Și întoarcerea tuturor rezidenților săi în țările lor natale.
Ce?
Vă rog să vă relaxați la aflarea veștii că drumul spre casă...
a fost aranjat și va fi plătit de către hotel.
Șederea noastră aici a fost aranjată și plătită de către hotel
și uite cât de bine a fost asta.
Aș prefera să merg pe jos până în Anglia.
Eu aș prefera să nu mă mai întorc deloc.
Unde să te întorci?
Iar pentru mine, vestea este chiar și mai bună.
O să mă mut la Delhi să locuiesc cu mama.
Și, mai mult, o să mă însor cu cea mai potrivită persoană după alegerea ei,
persoană pe care abia aștept să o cunosc înainte să-mi petrec restul vieții cu ea.
- Nu ai prietenă? - Nu mai este prietena mea.
Ăsta este un dezastru.
Nu, nu. Trebuie să tratăm asta la fel cum am trata un triumf, dnă.
Nu asta ne spune dl Kipling?
Cu toate că, desigur, aici avem o problemă,
pentru că eu, Sunil Indrajit Kapoor, nu am avut niciodată un triumf.
Așa că, desigur, nu știu cum să tratez unul.
Nu, tot ce am avut a fost o serie de dezastre...
și o serie de catastrofe ocazionale, un curent nesfârșit de...
Sonny, o iubești? Pe Sunaina?
- Foarte mult. - I-ai spus că o iubești?
Tocmai pentru că o iubesc nu trebuie să-i spun.
Poate avea pe cineva mult mai bun ca mine, dnă.
Femeilor le place când le spui așa ceva. Este un puternic afrodisiac.
- Serios? - Nu, desigur că nu.
Du-te și găsește-o imediat,
înainte să înceapă să te creadă și să o pierzi pentru totdeauna.
Poți să ai orice vrei, Sonny.
Trebuie doar să nu mai aștepți să-ți spună cineva că meriți.
- Dumnezeule. - Sau poți continua să eșuezi și să...
Dnă Greenslade, nu mai fora.
Ai găsit țiței, dnă!
I-am cerut să vină să locuiască cu mine.
Este înțelept? Nu sunt sigur că este dresat.
Crezi că este prea devreme.
- Nu contează ce cred eu. - Este prea curând.
La vârsta noastră nu ne putem permite luxul de a o lua încet,
și este fie asta, fie el pleacă acasă și...
Vă doresc mult noroc.
- Tu nu ai cunoscut pe nimeni? - Sunt singură la alegere.
Doar că nu la alegerea mea.
De fapt, cred că ăsta ar putea fi sfârșitul.
Pentru mine. Cu bărbații.
Și dacă asta s-a dus,
nu știu ce rămâne.
Știai că Norman a adus pastile în prima noapte în care a rămas cu mine?
Este evident că și-a atins scopul.
I-au căzut din buzunar, dar nu am vrut să fie așa.
Așa că le-am înlocuit. A stat întreaga noapte cu două aspirine.
Niciodată nu se termină.
Poți să te asiguri că bagajul mic merge cu mine în spate?
În spate, da? În spate. Înțelegi?
Scuzați-mă.
Ai prefera să nu îl vezi?
Portofelul. Mi-am uitat portofelul.
Îmi pare foarte rău. Revin într-un minut.
Nu s-a întors încă.
Sigur.
Ei bine, atunci poate îi poți spune că am zis
la revedere.
Alarmă falsă. Eu... Era la mine.
Să mergem.
În timp ce vă am la telefon, dnă, pot să vă spun despre ofertele noastre speciale?
Asta este o perioadă bună să vă gândiți să profitați...
de noul nostru sistem îmbunătățit.
Sunaina!
Hei, ce se petrece?
Sonny?
Trebuie să o văd pe Sunaina.
Tura ei nu s-a terminat. Și când se va termina, nu vrea să te vadă.
Jay.
Tu... tu ești fiul care mama mea își dorește să fiu.
Un tip inteligent, priceput la afaceri.
Tu vezi lucrurile așa cum sunt, nu cum ai vrea să fie.
Așa că dispari naibii din fața mea!
Sau îi poți transmite un mesaj.
Spune-i din partea mea ce ar fi trebuit să-i spun eu în ziua în care ne-am cunoscut.
Ceea ce voi spune tuturor celor care vor întreba și multora care nu vor întreba.
- Inclusiv mamei tale? - Inclusiv mamei mele?
- Mamei lui. - Mamei tale.
O să spun fiecărei mame din țară.
- Ce o să le spui? - Ce o să le spui?
Singurul lucru care contează în lumea asta.
Că te iubesc și te voi iubi mereu.
Mă refer la Sunaina, Jay, nu la tine.
Cu toate că dacă o să-mi devii cumnat, sper că putem deveni prieteni mai buni.
De ce spune asta acum?
Întreabă-l tu.
De ce spui asta abia acum?
Pentru că, Sunaina,
dragostea vieții mele, nu voi mai crede că nu sunt vrednic.
Doar iubindu-te așa cum meriți voi deveni așa.
Este amuzant. Ei numesc asta oră de vârf, dar de fapt totul este blocat.
Ei bine, nu este atât de... amuzant.
- Unde credeți că mergeți? - Poți să întrebi.
Ne mutăm împreună, dnă D.
- Deja? - Decizia s-a luat.
Hotelul se închide, dnă Donnelly.
Nu trebuie să se închidă.
M-am uitat peste conturi.
Pot să...?
Mamă.
Mamă, îți amintești ce spunea tata?
Că nu se întâmplă nimic dacă nu visăm asta întâi.
Am visat, mamă și precum el, am eșuat.
Hotelul Marigold se fărâmă, și pot trăi cu asta.
Dar singurul lucru fără de care nu pot trăi este fata asta.
Ea este Sunaina Shantanu Palawar.
Femeia pe care o iubesc și cu care doresc să mă căsătoresc.
Mă bucur să te cunosc, dnă Kapoor.
Nu, Sonny. Îți interzic asta.
Interzic căsătoria asta.
Absolut. M-ai auzit?
Asta nu se poate întâmpla.
Ce spune?
Spune că este cu această familie de când își amintește.
Și că își amintește o altă dispută.
Între doi tineri și părinții lor.
Și că își aduce aminte momentul în care un tânăr...
- Și-a înfruntat mama și a spus... - Și a spus...
"Da, vreau să mă căsătoresc cu femeia asta.
Da, provine dintr-o comunitate diferită,
dar este inteligentă și frumoasă
și o iubesc."
Nu știu despre cine vorbește.
Sunaina, poate că nu am niciun drept să te judec,
dar am dreptul de mamă de a fi îngrijorată.
Ai grijă de fiul meu favorit.
Îmi pare rău. Acum nu îmi este clar. Rămân, sau plec?
- Ei bine, depinde de cum citești conturile. - Conturile?
S-a dovedit că planul original pentru hotel este bun.
Funcționează. Doar că nu în mâinile unui lunatic.
Am știut că planul este bun.
Locul are nevoie de bani.
Și de oaspeți, începând cu cei care sunt deja cazați aici.
Din păcate, investitorul meu, dl Maruthi, a hotărât că,
deși admiră munca mea...
- S-a răzgândit. - Ai vorbit cu el?
Atât timp cât este cineva sănătos psihic să-l ajute pe manager.
Nu. Managerul nu are nevoie de ajutor, dnă.
Sonny.
- Manager are nevoie de puțin ajutor. - Așadar, rămâi?
- Mi-ar plăcea. - În cocioaba de pe acoperiș?
Avem o... cameră dublă,
cu baie și cu o ușă funcțională.
Dl Dashwood, după cum știi, a plecat de curând.
Dnă Hardcastle, o să rămâi.
- Singură? - Știu că nu prea ai succes, dragă.
Poate că ți-ai pierdut încrederea.
Dar, știi, ești o rasă pur sânge. O să-ți revii.
Dar tu, dnă Greenslade?
Ce este cu mine, dnă Donnelly?
Nu am vorbit prea mult, nu-i așa? Noi două.
Pierderea mea, evident.
O să rămâi?
Nu știu ce o să fac.
Nimic de aici nu a ieșit așa cum mă așteptam.
Așa se întâmplă cu majoritatea lucrurilor.
Dar, știi, uneori ceea ce se întâmplă în loc este un lucru bun.
Nu ai un serviciu la care să te duci dimineață?
Da.
Acum, vă rog să mă scuzați.
Dacă eu pot sta pe picioarele mele, sunt sigură că și voi puteți.
Cine este noul asistent manager?
Dl Maruthi s-a gândit la mine.
Te gândești să soliciți slujba?
Scaunul, te rog.
Este suficient exercițiu fizic pentru o singură zi.
La birou.
Încetișor.
Asta este absolut ridicol.
Am putea sta aici ore întregi. Nu avem cum să plecăm de aici.
- Ei bine, poate că se poate. - Tu!
Poți să ne duci la aeroport?
Îmi pare rău. Este un drum lung. Am picioarele obosite. Nu este posibil.
O să îți dau tot ce am.
Bine, urcați, să mergem.
Poți să scoți valizele, te rog?
Haide, Douglas. Haide, Douglas, haide.
Îmi pare rău, nu se poate două persoane și valize.
Ce?
Nu este posibil, dnă. Două persoane fără valize, sau o persoană și valize.
Ce zici să-ți mai dau ceva? O să îți dau ceasul.
Sigur. Mulțumesc. Dar în continuare este imposibil, dnă.
O să luăm un alt avion. Să ne întoarcem la hotel și să plecăm dimineață.
- Nu. - Jean, nu o poate face. Ai auzit ce a zis.
- Poate duce o persoană și valizele. - Da, dar...
Putea soarta găsi o modalitate mai bună să ne spună ceea ce trebuia să auzim?
- Ce anume? - Că s-a terminat.
Că s-a terminat de foarte mult timp.
Nu este momentul să discutăm despre asta. Să așteptăm până ajungem acasă.
Trebuie să plec, Douglas.
Nu o să te las.
Nu. Tu o să vii după mine.
O să alergi după mine la aeroport să-mi spui că totul va fi în regulă.
Dar te rog să nu faci asta.
Pentru că adevărul este...
Adevărul este că amândoi merităm mai mult decât am avut.
Și doar datorită...
bunătății tale și...
loialității nu vrei să recunoști.
O să fiu în regulă.
Virez spre stânga.
La revedere, Douglas.
Ziua 51.
Singurul adevărat eșec este eșecul de a încerca.
Și măsura succesului este felul în care facem față dezamăgirilor.
Așa cum trebuie s-o facem întotdeauna.
Am venit aici și am încercat.
Fiecare dintre noi în felul său diferit.
Putem fi învinuiți pentru sentimentul că suntem prea bătrâni ca să schimbăm?
Prea speriați de dezamăgirea de a o lua de la început?
Ne trezim dimineața.
Facem ce putem mai bine.
Nimic altceva nu contează.
- Ești încă aici. - Am... pierdut avionul.
- Dar Jean? - Ea nu l-a pierdut.
Am avut... de fapt, am avut o seară interesantă.
L-am întâlnit pe același șofer de taxi,
dar de data asta l-am lăsat să mă ducă la hotelul fratelui său.
Care s-a dovedit a fi mai puțin un hotel și mai mult un...
mai mult un bordel.
Și mi-au dat o pipă, au spus că era tutun de mere.
Dar nu așa îi spuneam eu când eram student.
Așa că m-am scuzat și am plecat.
Aveam nevoie... aveam nevoie de mai mult timp... să mă gândesc.
Acest oraș este extraordinar noaptea.
Cred că probabil tutunul de mere a ajutat.
- O să întârzii la serviciu. - Sigur.
- La ce oră termini? - Mă întorc la ora 5:00.
- Ora ceaiului. - Da.
- Cum îți place? - Cu puțin lapte.
În regulă.
Dar este de asemenea adevărat că persoana care nu riscă nimic...
nu face nimic, nu are nimic.
Tot ce știm despre viitor este că va fi diferit.
Semnați aici, vă rog.
Mulțumesc. Ședere plăcută.
Bine ați venit. Vă rog.
Asta este o clădire cu o mare personalitate.
Dar poate ceea ce ne temem este că va fi la fel.
Așa că trebuie să sărbătorim schimbările.
Mulțumesc.
Pentru că, așa cum a spus cineva odată, totul va fi în regulă la sfârșit.
Și dacă nu este totul în regulă, atunci credeți-mă...
Nu este încă sfârșitul.